Detta har hänt:
Jag blir borta ett litet tag. Nu har du chansen till ett vanligt liv.
- Välkommen till New Orleans. - Är det där betalteve?
Micah är nåt slags geni. Han fixade teven.
Jag tar allt i kassaapparaten!
Ando, jag skriver till dig från mitt livs största äventyr.
Jag har träffat Japans vackraste kvinna.
Ta av din mask.
Jag beklagar. Jag kan inte återvända hem. Inte än.
Du inser inte hur värdefull du är för firman. Du tillhör familjen.
- Jag har tagit mig vatten över huvudet. - Jag tar hand om dig så länge jag lever.
- Det här är allt du hade på dig. - Tänker du inte öppna lådan?
Nakamura - död. Petrelli - attackerad. Min far - han kan vara mördaren.
- Jag letar reda på din far. - Vilket lägenhetsnummer?
- Stick därifrån nu. - Han ser mig... Låt mig vara!
Snälla, vakna!
När vi möter vår största skräck, har vi få val...
Slåss...eller fly.
Vi hoppas att kunna stå emot rädslan...
...men ibland flyr vi ändå.
Tänk om skräcken följer efter...?
Var kan vi gömma oss då?
- När vaknar hon? - Hon är glödhet.
- Hon måste till sjukhus. - De klarar inte henne.
Tror du att min far ligger bakom? I mardrömmen...?
Hon använde sin förmåga för att hitta honom åt dig, och blev sån här.
Hon var så rädd...! Jag skulle inte ha bett henne.
- Men nu vet du var han är. - Jag kan inte lämna henne!
Vi måste få reda på vad din far gjorde med henne.
Du har hans adress i Philadelphia. Hon såg till och med hans dörr.
- Jag har inte träffat honom på 25 år. - Molly mötte sin rädsla för din skull.
Återgälda det. Hitta honom. Jag stannar hos henne.
Jag vet inte vem jag har som motståndare.
Vad gjorde han på fotot?
Angela Petrelli... Hon känner honom.
Du kommer att bli bra.
Jag lovar.
Jag skulle precis låsa när han dök upp. Han hotade mig med pistol.
Sen flög han genom glaset.
Slog du ner en beväpnad man?
Jag tror det. Det gick så fort.
Är det här han?
Han heter Lonnie Steele, han är en lokal förmåga.
Han har rånat tre andra ställen den här månaden. Samma tillvägagångssätt.
Jag minns inte riktigt.
Jag fattar att du inte vill vara en tjallare, men jag behöver hjälp...
- Nån som kan vara hjälte. - Jag kan inte.
Jag kan inte hjälpa ett område som inte hjälper till.
Ring om du ändrar dig.
Redan dags att stänga? Mitt på blanka eftermiddagen?
Jag behöver en paus.
Jag kan nog vänja mig vid det här.
Visst... En kille som kan skjuta blixtar ur händerna stannar i Cork.
Det kanske inte passar dig.
- Varför inte? - Du minns inte ditt förflutna...
...men du har ett förflutet.
Är du inte nyfiken på vem du är?
Du har sett mina förmågor.
En del av mig är okontrollerbar. Jag kanske inte ska gräva för djupt.
Jag känner din typ, även om du inte gör det. Du är god.
Jag slår vad om att lådans innehåll håller med mig.
Du ville ju inte att jag skulle titta.
Jag sa det för att få kyssas.
Räcker det med en kyss då?
Nästan.
En sån sötnos som du är det nog nån som letar efter.
Vänner, flickvän...
Låt dem leta.
Precis som jag sa. Han är inte där inne.
Är du säker på att det var han?
Vi hittade honom fastkedjad för ett par kvällar sen.
Han visste inte ens vad han hette.
- Vet du var han är nu? - Det beror på vem som frågar.
Det är bara jag.
Jag jobbar för en firma som vill hålla honom från trubbel.
Peter är...farlig.
Det vet jag.
Han är i stan. På Wandering Rocks Pub.
Om han nu är så farlig... Varför skickade de en ensam liten flicka?
Jag klarar mig på egen hand.
För henne till häktet.
- Förhör du min mor utan mig...? - Hon avslöjade inget.
Såklart, de skyddar varandra.
Min mor är ingen mördare. Jag tänker inte låta henne åka in.
Inte jag heller. Jag ska till Philadelphia och träffa min far.
- Får jag bli med? - Nej! Du är ingen polis.
Jag antar att det inte är officiellt polisarbete...
- Så då kan jag bli med. - Du fattar inte.
Min far gjorde nåt med Molly. Hon är i fara.
- Vad då, gjorde nåt...? - Kom hit.
Gjorde vad?
Han har påverkat henne på något sätt. Jag vet inte hur, men det hänger ihop.
Kaito, din mamma... Den kan vara farligt.
Jag kan ta vara på mig själv.
Jag måste göra det.
Låt mig få följa med.
Okej. Då kommer vi säkert dit snabbare. Du vet, eftersom du kan...
Jag är inget jetplan.
Vi behöver prata med honom. I enrum.
Berätta vad du berättade för mig.
Där är en jänkartjej som dragit igång en sökning efter en speciell container.
- Sa hon vad hon letade efter? - Ja, efter dig.
Oroa dig inte. Jag kan nog hjälpa dig.
- Det här är mitt problem. - Inte efter vad jag såg mellan er.
- Du bryr dig om henne, eller hur? - Hon är allt jag bryr mig om just nu.
Caitlin har ett ställe uppåt berget.
Åk dit och stanna tills jag ringer dig. Jag tar hand om din vän.
- Jag kan ta hand om det. - Det tror jag säkert...
Jag har sett vad du kan göra.
Men jag har investerat i dig nu. Och ingen blondin skrämmer mig.
Stick nu, och säg inget till Caitlin. Hon blir bara sjuk av oro.
Monica?
- Så...? - Vadå?
Tänker du berätta hur det där gick till?
Jag vill inte se en hämndlysten narkoman. Så jag sa att jag inte kände igen honom.
Nej, inte det. Jag syftar på den flygande karatesparken.
Chefen sa att han aldrig hade sett något liknande. Hur gjorde du?
Och en ännu viktigare fråga: Varför gjorde du det?
Jag vet inte. Jag vet inget längre.
Inget framstår som vettigt längre.
- Var har du lärt dig det? - Från teve tror jag.
Något händer med mig. Min kropp gör saker innan min hjärna fått veta.
Som med tomaten igår...
- Och nu det här...det är som om... - Vad?
Jag skulle vara någon. Den förste i familjen som började på college.
Se hur långt jag har kommit...
Strunt samma. Jag har varit här sen igår kväll. Jag åker hem och sover.
Du, Monica. Allt kommer att bli bra.
Det hoppas jag verkligen.
- Här är det. Molly sa att det var här. - Hur lyder planen?
- Jag vet inte riktigt. - Inte? Han traumatiserade din flicka.
Och har skrämt min mor halvt till döds. Fram med pistolen.
- Är du okej? - När jag var 13 år, så stack farsan.
Jag har inte pratat eller träffat honom sen dess. Och alltid undrat vad jag-
-skulle säga till honom om vi träffades. Och nu klarar jag knappt knacka på.
Varsågod. Det här är ingen familjeåterförening.
Han är inte din far idag, utan en misstänkt. Fram med pistolen nu.
Polisen! Öppna dörren!
Vem fan är du?!
Lägg ner vapnen så ska jag berätta.
Matt? Herregud. Vad gör du här?
- Lägg ner vapnet. - Berätta först vad du gör här?
Jag vill veta vad du håller på med i Mollys drömmar.
Och vad vet du om mordet på Kaito Nakamura?
Och varför skyddar Angela Petrelli dig?
- Vänta! Är du polis? - Inte just nu. Så prata på.
Så ja.
- Du har fått det om bakfoten. - Är det därför du använder vapen?
Bara på grund av det där. På bordet.
De tänker mörda mig också.
Berätta om Molly Walker. Hon ser symbolen, och hon ser dig.
- Och hon kallar dig för mardrömsmannen. - Hon söker mig.
- Men nu vaknar hon inte upp igen. - Jag beskyddar mig bara.
- Från vem? - Vem av barnen är du? Politikern?
Min mamma sitter häktad för mordet på Kaito. Båda har fått samma hot.
Bilder tagna från samma foto. Ni är sammanlänkade.
Dina föräldrar...Kaito, Linderman och jag. Vi fann varandra för längesen.
Vi trodde att vi kunde hjälpa människor. Rädda världen.
- Allt ni ville rädda var er själva. - Fortfarande arg, Matt?
- Känns det bättre att fängsla farsan. - En aning, ja.
Det här är slöseri med tid. Läs hans tankar istället.
Ursäkta, vad sa du?
Kan du läsa andras tankar?
Försök du.
- Det är smärtsamt, eller hur? - Hur vet du det?
- Kan du också läsa tankar? - Vi två är inte så olika.
Lås upp handfängslet. Jag ska berätta allt jag vet.
Jag lovar.
Är det inte underbart? Vi har en musiker i huset igen.
Ingen har rört pianot sen min mamma gick bort.
- Förlåt. Nanna sa att jag fick. - Jadå. Du får lov.
Snälla, fortsätt.
Du måste sakna din mamma.
- Det gör jag. - Jag saknar min mamma också.
Hon mår säkert bra. Och hon saknar dig garanterat också.
- Hon berättade inte vart hon skulle. - Men kom ihåg att hon älskar dig.
Jag vet att nya situationer kan vara hemska. Min mamma sa alltid:
Gud ger oss aldrig något som vi inte klarar av att hantera.
- Spelar du också piano? - Nej. Lärde mig aldrig.
Om du inte kan spela... Vad var då det där du gjorde nyss?
Jag har försökt få tag på dig i flera timmar nu.
- På jobb. Vadå då? - Det är Molly. Hon vaknar inte upp.
- Jag har snart slut på alternativ. - Ta henne till sjukhuset.
Och säga vadå? Att hon är fast i en mardröm?
- Jag tar henne till firman. - Du kan inte mena allvar?
- Det är ju dem vi slåss mot. - Molly kommer inte att klara sig.
- Bara de vet vad som händer med henne. - Gör det inte. Samma ögonblick som du...
...förlitar dig till dem med det som du värnar om mest, då är du fast.
- Glöm inte vems sida du står på. - Jag står på hennes sida.
Okej. Nu berättar du allt. Allt och med alla du jobbat med.
- Allt. - Förlåt mig. Det var inte enkelt.
Jag behöver få det sagt. När jag fick veta att jag kunde läsa andras tankar-
-så blev det en frestelse. Jag var svag. Jag utnyttjade folk. Jag var ett svin.
- Du...polis. Jag är så stolt. - Du har inte den rätten. Svara bara.
Du sa att du försökte rädda världen. Hur?
De här gåvorna kom från ingenstans. Vi bara fann varandra. Vi är sammanlänkade.
Vi trodde att vi var oövervinneliga. Några började då att göra vad de ville.
Jag försökte stoppa dem.
- Hur då? - Det vi två kan göra...
Det börjar med tankeläsning, men sen så blir det så mycket mer än det.
- På vilket sätt? - Jag kan inte förklara. Men vänta...
Jag har något jag kan visa dig. Det har hjälpt mig att förstå.
Jag har mycket kvar från den tiden. Här inne.
Pappa? Vad är det som händer?!
Vad pågår här? Var är jag?!
Det här är inte möjligt.
Vi räddade staden.
Släpp ut mig! Det har blivit något missförstånd! Jag ska inte vara här.
Ingen ska väl vara här.
Dröm sött.
Otroligt.
Bläck och papper verkar vara äkta.
- Var hittade du det här? - Jag fick det av en vän.
De här kommer från den mer skadade pappersrullen. Jag måste tyda dem.
Snälla, kan du hjälpa mig?
För att vara den första att tyda dem... Jag tror att jag kan hjälpa dig.
Tack ska du ha.
Så ja. Då ska vi se.
- Kära, Ando... - Det är ett vanligt namn.
Kära, Ando...Jag kan inte förstå att jag hjälpt självaste Takezo Kensei...
...att klara av de prövningar som jag läst om som barn.
Kämpat mot de arga Ronins. Bestigit det frusna vattenfallet.
Funnit den karmosinröda pionen.
Varje prövning har fört oss närmre att finna Yaekos far...
Det är som att leva i en historiebok. Bara lite mer tröttsamt.
Har ni den sista kartan till Vitaskäggs läger?
Nu kan vi hitta Vitskägg och rädda din far.
Allt gick som planerat.
Räddningen... Och den spirande kärleken...
...mellan Kensei och Yaeko.
Monica?
Jag vet nog vad som hände med pianot.
Tja, jag är väl ett musikaliskt geni.
Eller, så är det något annat.
Du...jag har haft ett par jobbiga dagar.
Jag har faktiskt haft ett par jobbiga år. Jag ska ta och sova lite.
Monica!
Minns du att jag sa att jag kunde fixa betalteven igår?
- Jag ljög. - Hur...?
- Hur gjorde...? - Det ligger i släkten.
Det är inte precis som jag.
Pappa kan gå genom väggar.
DL?
Mamma... Jag ska inte ens försöka berätta om henne.
Men det som händer med dig är mer som det här.
- En serietidning...? - Det här är St. Joan.
Hon är en muskelimitatör.
En härmapa. Hon kan göra allt hon ser.
Precis som med mig och pianot.
En härmapa...
En härmapa!
Kolla här.
Jag borde inte kunna göra så här. Jag såg det på teven!
Herregud...!
Om det är som vi tror så borde vi prova lite mer.
- Jag hade inget annat val. - Du valde rätt. Vi gör allt för henne.
Under tiden finns det någon annan som behöver oss.
- Vi vill att du hämtar in henne. - Skickar du ut mig på fältet?
- Molly behöver mig här. - Molly tas omhand här.
Vi behöver dig på fältet där du kan hjälpa andra i hennes sits.
Och...du kommer att behöva den här.
Är det här hur ni hjälper folk? Med en Tazer?
Det är rutinmässigt. För att skydda alla.
Många vi stöter på har tappat kontrollen.
Lita på mig. Det är lättare att be om ursäkt än om lov.
Niki...?
Vad fan händer här?
Du ville ju testa något häftigt. Typ en kickflip.
En dunk?
Tja... Jag var usel på hopprep.
Ville du nåt, damen?
Ja, jag vill hoppa in.
Och kalla mig inte dam.
- Det är inte mycket. - Jag har sovit på puben.
- Målar du? - Som avkoppling.
De är underbara.
- Du har talang. - Är det därför du kidnappade mig?
För att kunna rota bland mina saker? Gilla mig inte mindre nu bara.
Jag...ville bara se var du bor.
- Få ligga i en riktig säng. - Det är ingen som hindrar dig.
- Vad tittar du efter? - Inget.
Vad tänker du på?
Du hade rätt.
Vem jag än var. Vem jag än är... Jag måste konfrontera det.
Inget jag hittar i lådan kommer att förändra något.
Oavsett hur mitt liv såg ut så vill jag vara här...med dig.
Okej. Sätt igång.
Peter Petrelli...!
Jag kommer från New York.
Du var på väg bort. En biljett mellan New York och Montreal.
- Vem är det där? - Jag önskar att jag visste.
Inget av det här visar hur jag kom hit, eller vad jag ska göra.
Vad är det?
Peter...?
Herregud, Peter!
Jag har aldrig varit på en irländsk pub förr. Har ni haggis?
Det har de i Skottland. Vi har köttgryta och musslor...
...och köttgryta. Men jag stänger nu.
Jag hoppades att du skulle kunna hjälpa mig. Jag letar efter en kille.
Prova efter en fotbollsmatch.
Då är killarna med på det mesta.
Han heter Peter Petrelli.
Jag har aldrig sett honom förut.
Har du aldrig sett honom?
Nej.
Okej, tack.
Fast... Jag har pratat med några i hamnen. De har sett honom här.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Så antingen ljuger du eller alla de andra.
Det är svårt att avgöra vem som ljuger.
Som sagt...
Jag känner inte Peter.
Uppfattat?
Jag antar det.
Ledsen att jag inte kunde hjälpa till.
Det är jag med.
- Du skrämde oss. - Jag ber om ursäkt.
- Jag mår mycket bättre nu. Tack. - Det skulle inte bli lätt.
Personlighetsklyvning är en hemsk plåga, men vi ska hjälpa dig.
- Jag lovar. - Tack.
Jag ska hjälpa dig att rymma. Du är en fånge, Niki.
Nej, det är jag inte. Jag kom hit självmant.
Jag lämnade min son för att komma hit. Jag är sjuk.
Jag trodde inte att någon förstod sig på mina problem.
Vad jag gjort och vad jag är kapabel till att göra.
De är de enda som kan hjälpa mig.
Nathan.
Peter?
Peter! Jag visste det! Du överlevde...
- Du. - Du kan inte undanfly mig, Nathan.
Ni måste ta hand om barnet!
Janice? Vad gör du här?
Är det där... Janice... Är det där mitt barn?
- Jag var ju inte fadern. - Du läser tankar.
Du läste mina tankar och såg sanningen, men du stack ändå.
- Jag visste inte. - Du lämnade honom.
Din far lämnade dig och nu tänker du lämna Molly.
Nej. Nej, Janice.
Du är ingen hjälte. Alla är döda på grund av dig.
- Vi måste hindra det. - Det kan du inte.
Du vill inte ha frälsning. Du vill ha okunnighet.
Hoppa över kanten. Du kommer inte att känna nåt.
- Du känner inte mig. - Jag är du.
Sluta, Nathan! Vakna!
Nathan...vakna. Vakna, Nathan!
- Vad hände? - Det var mardrömsmannen.
Hur kunde du stoppa det?
Jag vet inte.
Han är borta.
Vad letar du efter?
Vi måste veta vart han gick. Varför han gör det här. Något att...
- Att vadå? - Jag visste att det var en bluff.
Jag vet vart han är på väg.
Bob. Han är en av dem.
- Han styr firman. - Inte länge till.
Han ser ut att stå på tur.
Vi skulle ta hand om Vitskägg-
-och rädda Yaekos far. Historien var återställd...
...men striden mot Vitskägg gjorde att kärleken var tvungen att vänta.
Enlig kartan ska Vitskäggs läger ligga över kanten.
Stanna kvar här, Yaeko. För din säkerhet.
Far lärde mig att svinga ett svärd. Jag tänker inte stanna här.
Jag vill slåss vid din sida för att befria honom.
Som du behagar, min älskade. Vi ska besegra Vitskägg tillsammans.
När vi har besegrat hans armé.
Ja, Ando. I natt anfaller vi.
Vi tre mot en hel armé. Jag fruktar...
Fruktar vadå? Vad kommer därefter?
- Jag kan inte tyda de sista orden. - De är alldeles för skadade än.
- Jag behöver mer tid. Jag är ledsen. - Jag måste veta vad som hände.
Med armén och Yaeko! Överlever Hiro?
Jag vet inte.
- Det där är otroligt. - Ja. Jag vet.
Men vad betyder allt? Att ha dessa krafter?
- Det betyder att vi är speciella. - Varför det?
Jag har bett till gud för vägledning och visa vad mitt syfte i livet är.
- Av alla saker han kan ge mig... - Vi ska väl göra nåt med krafterna.
Jag önskar att jag visste vad.
Borde inte du ligga och sova? Det här är vår lilla hemlighet.
Eller hur?
Det är skrämmande till en början, men det är nåt bra. Jag lovar.
Jag letar bara efter svar. Det är allt.
- Monica Dawson? - Ja.
Jag är dr Mohinder Suresh. Får jag stiga på?
Kan jag hjälpa dig?
Du har nog många frågor om vad som händer med dig.
Jag har några svar.
Hej. Jag mår bra. Värdet kunde vara bättre dock.
Nej, inte än, men jag kommer. Han är här.
Jag fick improvisera lite, men...
Nej, jag använde bara lite övertalning.
Det var bara nån kille.
Och... Visst. Jag dödade honom. Vad spelar det för roll?
Vad menar du? Nu?
Det här är mitt uppdrag. Jag har honom nästan.
Om jag lovar att inte...
Visst. Jag kommer hem nu.
Jag är ledsen, pappa. Det kommer inte att upprepas.
- Vad hände? - Jag vet inte.
- Uppenbarligen är du en konstnär också. - Målade jag den? Hur då?
Hur skjuter du blixtar från händerna? Ögonen blev vita och du var ostoppbar.
Tills den blev så här.
- Är det där vi? - Jag vet inte.
- Vad tror du det här är? - En kyrka?
Vägskyltarna är på franska.
Det kan ju vara Montreal. Som flygbiljetten.
Vad?
Ricky? Ricky!
Se på mig. Det här var mitt fel. De letade efter mig.
Jag ska hitta dem. Jag kan inte gömma mig längre.
FORTSÄTTNING FÖLJER...